

# Event Details

- **Event Name**: BENAS MATIJOŠAITIS | PRADINIS TAŠKAS
- **Event Start and End Date**: Sat, 10 Jan, 2026 at 11:00 am – Sat, 10 Jan, 2026 at 04:00 pm
- **Event Description**: Sausio 8 d., 18 val., galerijoje „Meno parkas“, I-ajame aukšte atidaroma Beno Matijošaičio paroda „Pradinis taškas“, kurioje menininkas pristato savo naujausius tapybos ir video meno kūrinius, paremtus optiniais biologinių, skaitmeninių ir informacinių reiškinių tyrimais.

„Matydami vietą kaip savyje talpinančią įvykių sekas, erdvę, apjungiančią priežasčių gijas, užplūsta suvokimas, kad žvilgsnis į atskirumus, išsimėčiusias nuorodas, turi būti asambliažiškai sujungtas, atkurtas ir išsaugotas, nepaisant pėdsakų visumos noro išnykti, susilieti su aplinkos natūralumu. Ar priešais veidrodį atstojančias akis, ekraną, informacijos archyvą, įmanoma medžiagiškoje laikmenoje atrasti išsilaikančias veiksmų visumos nuosėdas, receptorius persmelkiančiuose fotonuose ir neuronų blyksniuose tūnančias tylumas? Rodosi, kad kiekvienas naujas atradimas, įkaltis ar vaizdinys tėra dar vienas fragmentas, liudijantis kažkieno kaltę ir uždegimą, pasireiškiantį nebespėjančia lėkti paskui raišką prasme, savislaptinga ir neišsenkančia srove, nebeapibrėžiama geografija, beforme informacine tėkme ir užpuolimu – nepaliaujamai hipnotizuojančiu mirgančiu paviršiumi, plokštuma, kurioje civilizacija pati save kuria, seka ir naikina. 

Tyrinėjant reiškinius atrandama, kad žmogus yra įtariamasis, savanoriškai įsijungiantis į veikėjo, motyvo, aplinkybės, priežasties, įrankio, nusikaltimo, aukos, liudininko, tyrėjo, kaltintojo ir bausmės vykdytojo kompoziciją. Išnyranti visuma pateikiama kaip natūrali, bet atliekant metodiškus įkalčių sisteminimo veiksmus, kaltinamasis pasirodo kaip savanoriškai tapęs įvykių priežastimi, internalizavęs iš anksto buvusios techninės tvarkos reikalavimus, be prievartos, be spaudimo, savo sprendimu paklūstantis nuolatiniam reagavimo, vertinimo ir vartojimo režimui. Nusikaltimas vyksta be pertraukų, jis neturi nakties, o šio permanentinio akto perteklius, pranokdamas savo kūrėją, naikina jo gebą atpažinti ir sustoti. Ar tai galima pavadinti galvos lavonėjimu, smegenų puvėsiu, būsena, kai fragmentais užsikrėtusi sąmonė nuskandinama nebeartikuliuojamų kontekstų nuorodomis ir algoritmiškai sukalibruotais afektais? Tai ne chaosas, o tvarka, pernelyg tvarkinga tvarka, kad ją būtų galima identifikuoti kaip žmogišką, nes kiekvienas informacijos vienetas jau iš anksto žino, kaip turi būti atrastas ir suvartotas. Užuot pasakoję, duomenys reikalauja tik nesuinteresuoto dėmesio, tinklainės išdegimo, dirbtinių vaizdų amalgamos, kodą perrašančių reliktų, kurių fiziniai poveikiai yra tokie pat tikri ir kalbūs, kaip užmušto kūno likučiai. Mąstant sąmonėmis, nė vienoje iš jų neatrandama kažko visiškai stabilaus, nes struktūrinė konfigūracija apčiuopiamumų nenaikina tiesiogiai, bet viską ištirpdo intensyvume. Asmens patirtis, jutiminiai impulsai, šviesos blyksniai, vis tik tyliai kaupiasi, lyg antriniai, akivaizdžiai nematomi pėdsakai – įkalčiai. Nusikaltimas, kuris čia tiriamas, slypi ne smurto akte, o informacijos įsirašymo mechanizme, tame vaizdo peržengimo per percepcijos slenkstį taške, perprodukcijoje, sutampančioje su prasmių infliacija, nuolatiniu ryškumu, filtruotumu ir dirbtinumu, su nežmoniška estetika ir amžinu skirtingų laikų ribų naikinimu, trukmės pavertimu pliūpsniu. Organizmai virto psichoarcheologiniais tinklais, be akivaizdžios pradžios ir pabaigos, paskendę nejautroje, hipernormalume, daugybinių sluoksnių aparate.

Ta vis besivejanti liekana, akimirka, kai šviesa sustabdoma, o laikas sugrįžta, pasirodo kaip esanti nusikaltimo atpažinimo vieta. Ryšys tarp virtualumo ir tikrovės trumpam sugrąžinamas, sąmonės ir jutiminės terpės randai traumuojančiais impulsais suplūsta. Ir čia sukyla skausmas, išnyra beprasmiškas nuovargis, noras atkurti tai, kas buvo tiek laiko naikinta. Užuot ieškoję tiesos, kažkada kaltinamieji sieks rezoliucijos, laiko ir ramybės, įvykių baigties, nors tylos jau nebegebės pakelti. Šioje byloje nebebus nė vieno atpažįstamo kaltininko veido, tik begalė nuotrupų, kurios viena kitą dengs, kaip popierių gausoje paskendusios prasmės, per daug ilgame kaltinamajame akte. Ir galutinis sprendimas bus visad atidedamas, nes pernelyg intensyviame smaugimo sraute išsprūsta aiškumas, apčiuopiamumas, jame pražūsta įsisąmonimo galimybė. Svarstytojai supras, kad išsiplaikstę nusikaltimo pėdsakai glūdėjo žmogaus kūrinijoje, kuri dauginosi greičiau nei gebėjimai ją suprasti.“ – L. B.

Benas Matijošaitis – menininkas ir kuratorius, baigęs tapybos bakalaurą Vilniaus dailės akademijoje, šiuo metu studijuojantis fotografijos ir medijų meno magistrantūrą. Savo kūryboje menininkas analizuoja vaizdo atpažįstamumo, nyksmo, daugiaprasmiškumo bei apropriacijos principus. Pasitelkdamas spaudoje ir internete rastus, taip pat savo paties sukurtus fotografinius, skaitmeninius vaizdus, Benas Matijošaitis juos perdirba ir formuoja nuo konteksto atsietą, aiškiai išreikštų tarpusavio sąsajų neturinčia mnemosinę. Savo tyrimuose, menininkas siekia atrasti akivaizdžiai nesuvokiamus, bet netikėtai išnyrančius reiškinius, išryškinti jų neapibrėžtumus, neartikuliuotumus ir kurti sistemingą nuorodų tinklą, į užmarštyje beišblunkančius vaizdus.

Kuratorius – Linas Bliškevičius
Grafinis dizainas – Benas Matijošaitis
Padėkos – Benediktas Launikonis, Kamilė Tretjakaitė
Parodą organizuoja galerija „Meno parkas“
Parodą iš dalies finansuoja Lietuvos kultūros taryba ir Lietuvos dailininkų sąjunga.

/ / / 

BENAS MATIJOŠAITIS | POINT OF ORIGIN

On 8 January at 6 pm, the exhibition ‘Point of Origin’  by Benas Matijošaitis opens at the ‘Meno parkas’ Gallery, first floor. In this exhibition, the artist presents his latest works in painting and video art, grounded in optical investigations of biological, digital and informational phenomena.

‘When a place is perceived as containing within itself sequences of events, as a space that binds together threads of causality, a realisation arises that the gaze directed at separations, scattered references, must be composed in an assemblage-like manner, reconstructed and preserved, despite the desire of the totality of traces to disappear, to merge with the natural fabric of the surrounding environment. Is it possible, when facing eyes that function as mirror or a screen, an archive of information, to find in a material medium enduring residues of actions – silences dwelling in photons that permeate receptors and in electrical flashes of neurons? It seems that every new discovery, piece of evidence or image is merely another fragment testifying to someone’s guilt and inflammation, manifesting as a meaning that can no longer keep pace with expression – a self-mysterious, inexhaustible flow, an undefinable geography, a formless informational torrent and assault: an incessantly hypnotising flickering surface, a plane upon which civilisation simultaneously creates, tracks and destroys itself.

In examining phenomena, it becomes apparent that the human being is the suspect, voluntarily inserting himself into a composition of actor, motive, circumstance, cause, instrument, crime, victim, witness, investigator, accuser and executor. The emerging totality is presented as natural, yet through methodical acts of systematising evidence the accused appears as one who has voluntarily become the cause of events, having internalised the demands of a pre-existing technical order, without coercion or pressure, by their own decision submitting to a constant regime of reaction, evaluation and consumption. The crime proceeds without interruption; it has no night. This surplus of a permanent act, exceeding its creator, erodes his capacity to recognise and stop. Can this be called the necrosis of the head, the putrefaction of the brain – a condition in which a consciousness infected by fragments is drowned in inarticulable contextual references and algorithmically calibrated affects? This is not chaos but order — an order too orderly to be identified as human, because every unit of information already knows in advance how it is to be discovered and consumed. Rather than narrating, data demand only disinterested attention, the burning out of the retina, amalgams of artificial images, code-rewriting relics whose physical effects are as real and as eloquent as the remains of a murdered body.

When thinking in terms of consciousnesses, none of them reveals anything entirely stable, because structural configuration does not directly annihilate tangibility but dissolves everything into intensity. Personal experience, sensory impulses, flashes of light nevertheless accumulate quietly, like secondary, evidently invisible traces — pieces of evidence. The crime investigated here lies not in an act of violence but in the mechanism of information inscription, at the point where the image crosses the threshold of perception, in overproduction coinciding with the inflation of meanings, with constant sharpness, filtration and artificiality, with an inhuman aesthetic and the perpetual erasure of boundaries between different times, the transformation of duration into a burst. Organisms have become psycho-archaeological networks, without an obvious beginning or end, submerged in numbness, hypernormality, a multi-layered apparatus.

That ever-pursued remainder — the moment when light is arrested and time returns — appears as the site at which the crime is recognised. The link between virtuality and reality is briefly restored; the scars of consciousness and the sensory medium surge in traumatising impulses. Pain rises here, as does a senseless fatigue and a desire to restore what has long been destroyed. Rather than seeking truth, those once accused will seek resolution, time and calm, the closure of events, even though they will no longer be able to endure silence. In this case there will be no recognisable face of the culprit, only an abundance of fragments that will overlay one another, like meanings submerged in an excess of paper, in an overly long indictment. The final judgement will always be deferred, because in an excessively intense suffocating flow, clarity and tangibility slip away, and with them the possibility of awareness. The deliberators will realise that the scattered traces of the crime lay within human creation itself, which multiplied faster than the capacities to comprehend it.” — L. B.

Benas Matijošaitis is an artist and curator who completed a BA in Painting at the Vilnius Academy of Arts and is currently studying for an MA in Photography and Media Art. In his practice, the artist analyses principles of image recognisability, disappearance, polysemy and appropriation. Drawing from  photographic and digital images found in print and online media, as well as those he created himself, Benas Matijošaitis reprocesses them to form a mnemic field detached from context and lacking clearly articulated interrelations. In his research, the artist seeks to uncover phenomena that are evidently elusive yet unexpectedly emergent, to highlight their indeterminacy and inarticulateness, and to construct a systematic network of references to images fading into oblivion.

Curator – Linas Bliškevičius
Graphic design – Benas Matijošaitis
Acknowledgements – Benediktas Launikonis, Kamilė Tretjakaitė
The exhibition is organised by ‘Meno parkas’ Gallery
- **Event URL**: https://allevents.in/kaunas/benas-matijoŠaitis-|-pradinis-taŠkas/200029473001701
- **Event Categories**: art, fine-arts, nonprofit, exhibitions, theatre
- **Interested Audience**: 
  - total_interested_count: 2

## Ticket Details

- **Ticket URL**: http://facebook.com/200029473001701?utm_source=AllEvents.in&utm_medium=event-discovery-platform&utm_campaign=kaunas-events

## Event venue details

- **city**: Kaunas
- **state**: KU
- **country**: Lithuania
- **location**: Meno Parkas Galerija
- **lat**: 54.89725
- **long**: 23.88718
- **full address**: Meno Parkas Galerija, Rotušės aikštė 27, LT-44279 Kaunas, Lietuva, Kaunas, Lithuania

## Event Organizer details

- **affiliate_id**: 2
- **organizer**: Meno Parkas Galerija (https://allevents.in/org/meno-parkas-galerija/26357483)

## Event gallery

- **Alt text**: banner
  - **Image URL**: https://cdn-az.allevents.in/events10/banners/49af86eee1ac52a98c79419cd3420c690d505a5b1091f9283d16dc3036ac3687-rimg-w1200-h628-dcf6e63d-gmir?v=1768019881
- **Alt text**: thumbnail
  - **Image URL**: https://dyn-image.allevents.in/generate-image?v=4&title=BENAS+MATIJO%C5%A0AITIS+%7C+PRADINIS+TA%C5%A0KAS&date=10+Jan

## FAQs

- **Q**: When is the event happening?
  - **A:** Sat, 10 Jan, 2026 at 11:00 am
- **Q**: Where is the event happening?
  - **A:** Meno Parkas Galerija, Rotušės aikštė 27, LT-44279 Kaunas, Lietuva, Kaunas, Lithuania
- **Q**: Who is organizing the event?
  - **A:** Meno Parkas Galerija
- **Q**: What type of event is this?
  - **A:** art, fine-arts, nonprofit, exhibitions, theatre
- **Q**: Where can I find ticket details about BENAS MATIJOŠAITIS | PRADINIS TAŠKAS ?
  - **A:** You can find ticket details about this event on AllEvents.

## Structured Data (JSON-LD)

```json
[
    {
        "@context": "https://schema.org",
        "@type": "Event",
        "name": "BENAS MATIJOŠAITIS | PRADINIS TAŠKAS",
        "image": "https://cdn-az.allevents.in/events10/banners/49af86eee1ac52a98c79419cd3420c690d505a5b1091f9283d16dc3036ac3687-rimg-w1200-h628-dcf6e63d-gmir?v=1768019881",
        "startDate": "2026-01-10",
        "endDate": "2026-01-10",
        "url": "https://allevents.in/kaunas/benas-matijoŠaitis-|-pradinis-taŠkas/200029473001701",
        "location": {
            "@type": "Place",
            "name": "Meno Parkas Galerija",
            "address": {
                "@type": "PostalAddress",
                "streetAddress": "Rotušės aikštė 27, LT-44279 Kaunas, Lietuva",
                "addressLocality": "Kaunas",
                "addressRegion": "KU",
                "addressCountry": "LT"
            },
            "geo": {
                "@type": "GeoCoordinates",
                "latitude": "54.89725",
                "longitude": "23.88718"
            }
        },
        "eventAttendanceMode": "https://schema.org/OfflineEventAttendanceMode",
        "description": "Sausio 8 d., 18 val., galerijoje „Meno parkas“, I-ajame aukšte atidaroma Beno Matijošaičio paroda „Pradinis taškas“, kurioje menininkas pristato savo naujausius tapybos ir video meno kūrinius, paremtus optiniais biologinių, skaitmeninių ir informacinių reiškinių tyrimais.\n\n„Matydami vietą kaip savyj",
        "organizer": [
            {
                "@type": "Organization",
                "name": "Meno Parkas Galerija",
                "url": "https://allevents.in/org/meno-parkas-galerija/26357483"
            }
        ]
    }
]
```